Jag tycker det är tråkigt.
Vadå? Vad pratar du om?
Mr Woolsey.
- Han verkar ensam. - Gör han?
Han är aldrig med i de sociala aktiviteterna.
- Snälla. Jag menar... - Han äter alltid ensam,
antingen på kontoret eller i sin hytt.
Han kanske har jobb att sköta. Vissa av oss är upptagna.
Ibland när jag går förbi hans hytt på kvällen
-hör jag honom gråta. - Va?
- År det sant? - Nej.
Mr Woolsey, gör oss sällskap.
Tack,
men jag äter frukost i min hytt idag.
Jag måste göra de sista förberedelserna till min nära förestående utvärdering.
- Jag är lite orolig. - Det finns det ingen orsak till.
Du har gjort ett jättebra jobb som vår nya kapten.
Vi får hoppas att IOA håller med.
Där ser du. Han föredrar att vara ensam.
På tal om det, var är Sheppard?
Han flög några astrobiologer till fastlandet i morse.
Och erbjöd sig att stanna över natten.
Gjorde han? Varför det?
Planetens sol är klassad som en G-stjärna.
Det faktumet, i kombination med att den har en jordliknande atmosfär
resulterar i att gröna, fotosyntetiska organismer frodas där.
Klorofyll suger upp solens blåa och röda våglängder
och reflekterar gröna.
"Men vänta lite", tänker du kanske.
"Det är konstigt. Varför suger inte klorofyll upp grönt ljus?"
Ja. Konstigt. Så, varför inte?
Svaret finns inte så mycket i...
Vänta här.
- Vad hände? - Titta här.
En växt inte helt olik begonia eiramischa.
Herregud, Lorne varnade mig för det här.
Du förstår inte. Begonia eiromischa
dog officiellt ut på jorden 2007.
Och här står vi nu
över ett exemplar som är skrämmande likt...
Jag går till Hopparen och gör kväll.
Den trivs i ett klimat som är...
Följer du med?
Det är ett ovanligt fynd.
Ja.
Ha så roligt. Det är därför vi är här.
Ta god tid på dig. Vi är här hela natten.
- Kan jag hjälpa till? - Gärna det...
- Hejsan. - Hej.
- Vart ska du? - Tillbaka till min hytt.
- Sydöstra piren. Nivå 19. - Penthouse-sviten. Fint.
- Har vi träffats? -Inte än. Jag heter Vanessa Conrad.
- Dr Vanessa Conrad. - Richard Woolsey.
Jag kom precis med Apollo.
- Välkommen till Atlantis. - Tack.
Den är vacker och enorm.
Det kommer nog dröja veckor innan jag hittar här.
Jag är säker på
att orienteringsgruppen hjälper dig att göra dig hemmastadd.
Förlåt. Jag uppehåller dig. Sydöstra piren, nivå 19.
Inte alls. Jag har all tid i...
- Här ska du av, tror jag. - Ja.
Trevligt att träffas, doktorn.
Vanessa. Kalla mig Vanessa.
Okej. Trevligt att träffas, Vanessa.
- Tack, mr Woolsey. - Du kan kalla mig...
Dick.
Jäklar.
Vad hände med allt ståhej kring utomjordsresan?
Jag trodde du var hedersgäst på nån stor diplomatisk middag på M2J.
Det var jag, men festligheterna slutade tidigt
när tre medlemmar i löjtnant Donovans team
fick en svår allergisk reaktion
av nåt som serverades på den stora banketten.
Jag tror att det var
de små gröna bären med röda fläckar på,
för min tunga kändes lite bedövad efteråt.
Bara så du vet avslutades samtalet för sex sekunder sen.
På väg tillbaka fick jag en idé.
- Vila lite. Det går över. - Nej, lyssna på mig.
Vi borde nog skanna av havsbottnen.
Jag har upptäckt stora temperaturskiftningar
i vattnen kring staden.
- Det borde undersökas närmare. -Inte direkt.
Vi åker genom porten dagligen för att utforska nya världar,
och med undantag för ett par marinbiologitester
har vi knappt skrapat på ytan av planeten vi bor på.
Det är för att det inte finns nåt där.
Jag tycker bara att man borde vara noggrann.
Jag tycker bara att det verkar vara ett stort slöseri med tid.
Fasiken,
Xiao, välkommen.
Atlantis välkomnar dig.
Det är med stor ära jag...
- Hej, Richard. - Xiao.
Välkommen till Atlantis,
med stor ära.
Jag ser fram emot den stora rundvisningen.
- Ska vi börja? - Ja.
Det här är kontrollrummet.
Stadens nervcentra.
Teknikerna är de bästa man kan få.
- Hur går det med kickboxningen? - Bra, sir. Tackar som frågar.
- Hejsan, Chet. - Chuck heter jag.
Ursäkta mig?
Jag heter Chuck, sir.
Självklart. Chet jobbar nattskiftet.
Här finns ingen som heter Chet.
Det vore en enkel sak
att omkonfigurera stadens kortviddssensorer för att få...
Jag hör inte vad du säger.
Det skulle ta mindre än en timme
att göra nödvändiga justeringar.
Vet du vad? Om det är så enkelt och viktigt för dig,
kan du väl göra allt själv?
- Jag behöver ditt tillstånd. - Det får du.
Tack, Rodney.
Du förstår att det är osannolikt att du kommer att hitta nåt, va?
Då har jag slösat bort en timme av min tid,
och du kan säga: "Vad var det jag sa?"
Om jag å andra sidan hittar nåt
kanske de döper nåt efter mig för omväxlings skull.
Att ta befälet över Atlantis- expeditionen var en stor utmaning.
Dr Weir och överste Carter var otroligt svåra att ersätta.
Men du klarade dig fint, Richard,
och du överlevde dina nio månader här.
Jag vill tro att jag lyckats med lite mer än bara överlevnad,
och jag vet att när du hunnit gå igenom min rapport...
Det behövs inte.
- Så jag får mina examenspapper? - Självklart
Som ett bevis för det stora arbete du utfört här,
utser IOA dig som ledare för jordens nya miljöinitiativ.
Gratulerar. Du får åka hem.
Kortviddssensorerna är redo.
Påbörja svepet.
Svepet påbörjat.
Toppen. Då tar det en halvtimme att skanna hela planeten,
så jag hinner ner till kafeterian
för att fixa en mandelskorpa och en Yoo-hoo,
och är tillbaka lagom tills du säger att inget hittades.
Vi har hittat nåt.
Givetvis.
Vad det än är ligger det ungefär 450 meter under havsytan.
Hej, John.
Kolya?
Jag förstår inte din reaktion.
För nio månader sen ville du inte komma hit.
Mycket har förändrats på nio månader. Jag trivs här,
och jag ogillar tanken på att lämna ett jobb ofärdigt.
Jag har gjort bra ifrån mig. Det har jag papper på.
Vad är det frågan om?
IOA är bekymrat över ett par av de beslut du tagit,
beslut som kontrat reglementet
och, ärligt talat, vanligt folkvett.
De... Vi anser att kraven på tjänsten
har påverkat ditt omdöme och det är dags för ombyte.
Här borta.
Det blir bra.
Jag undrar hur länge den funnits där nere.
Tänk dig att den varit oupptäckt om vi inte hade...
Bra jobbat med att omkonfigurera kortviddssensorerna.
Tack.
Bra jobbat med den vilda chansningen.
- Tack. - Ska vi?
Ja.
Fortsätt leta. De kan inte försvinna. De är vetenskapsmän.
Lita på mig, de springer inte fort.
Du är vaken.
Spara på energin. Du kommer inte undan den här gången.
Jag dödade dig.
- Du sköt mig. Det är skillnad. - Nej. Jag dödade dig.
- Beckett bekräftade det. Du var död. - Ja, det var nog vad han trodde.
Vi säger bara att din vän... Vad hette han? Lucius?
Han var inte den ende som använde de gamlas teknik den dan.
Hur kom du hit?
Hur hittade du oss?
En del av era utomjordsliga kontakter är opålitliga.
Din hemlighet är avslöjad, Sheppard.
En halv dags vandring ditåt tar oss till kanten på fastlandet.
Det tar oss kanske två där att nå Atlantis med båt.
De dödar dig innan du når stan.
Nej. De ser oss inte ens.
De är för upptagna med att räkna sina dödsoffer.
Vad ska du göra?
Skicka en sprängladdning genom porten, slå ut stadens försvar.
Men till det behöver jag nåt från dig.
Jag tror den kallas för IDC.
- Dra åt skogen. - Ja,
jag misstänkte att du behövde övertygas.
Dr Conrad. Vanessa. Kom in.
- Stör jag? -Inte alls. Vad har du på hjärtat?
Det kanske är opassande, men jag undrar
-om du vill gå på bio. - På bio?
De visar två av mina favoriter ikväll.
Planes, Trains & Automobiles and Dirty Rotten Scoundrels.
Ska sanningen fram har jag en hemsk dag, och jag är inte på skratthumör.
Då kan vi ta det imorgon,
då de visar Mad Money och Kangaroo Jack.
- År det nåt du vill prata om? -Det verkar vara för sent för det.
Jag har just fått veta att jag ska avsluta min tjänst här på Atlantis.
Vad tråkigt. Varför det?
Jag är tydligen inte så duktig på att följa ledningens riktlinjer.
Jag trodde att jag fick tjänsten tack vare mina meriter,
men nu står det klart att de bara ville ha mig
för att de trodde att jag skulle lyda dem blint.
- Gör inte det, då. -Vadå?
Lyd dem inte blint.
- Kämpa. - Det går inte.
Beslutet har fattats.
Om det var så, varför skickade de inte bara ett meddelande
istället för att skicka ett sändebud
på en treveckorsresa till Pegasus-galaxen?
Trodde du att jag skulle ge upp utan vidare?
Årligt talat? Ja.
Jag trodde att du skulle låta vanligt förnuft ledsaga dig.
Du skickades inte hit för att ge mig sparken.
Du är här för att utvärdera mina insatser
och göra en rekommendation baserat på vad du finner.
IOA må vara partiskt,
men har ännu inte beslutat om mitt öde.
Men du, deras utsända,
har uppenbarligen det,
vilket får mig att ana att det är nåt annat på gång här.
Nån inom IOA vill ha bort mig
och använder dig för att se till att det sker.
Berätta, vad får du i utbyte?
Det är mitt jobb, inte sant?
De har lovat dig befälet över Atlantis om du hjälper dem att bli av med mig.
Det här blir mycket enklare om du bara accepterar det...
- Så fan heller. - Det är jag som har makten.
Beslutet ligger i mina händer. Du kan inte vinna kampen.
Du kan stå ut med mer än nån annan jag träffat.
Hur kan det komma sig?
Jag har varit gift.
Du är här i Pegasus-galaxen för att beskydda ditt folk,
men för det mesta kan du inte ens det.
Det är det som driver dig, va? Dina tidigare misstag.
Tror du att du beskyddar ditt folk genom att inte ge mig IDC:n?
Du fördröjer bara det oundvikliga.
Det är över. Du kan inte beskydda dem.
Du, vetenskapsmännen,
dina vänner på Atlantis, är så gott som döda.
Det hjälper tydligen inte att fråga snällt.
Jag får ta till andra metoder.
- Skicka hit två mannar. - Vi ä? på våg.
Om ett par minuter
kommer du att önska att du gett mig IDC:n.
Vad jobbar du med?
Enligt den här skickar apparaten ut en lågenergipuls
-i ett oscillerande mönster. - År det farligt?
Nej, strålningen är minimal, men...
Oviktigt. Vi borde fokusera på datan.
Det har jag gjort. Jag har kört alla krypteringssvepningar jag kan komma på.
Utan resultat. Jag vet inte vad jag ska göra.
- Du kommer på nåt. - Tror du?
- Hur kan du vara så säker? - För att du är smart.
Det är sant. Men det betyder inte...
Vänta lite, vad sa du? Va? År du sjuk?
- År jag sjuk? Vad har du hört? - Nej, ingen är sjuk, Rodney.
Jag sa att du är smart, för det är du.
Jag säger det sällan, det är svårt att ge dig komplimanger.
Du är egoistisk. Du är arrogant och envis...
- Och smart. - Ja, och smart.
Okej. Ta fram en stol, Radek. Vi har arbete att utföra.
Låt se.
Ska du berätta om plan B, eller ska du bara överraska mig?
Mina mannar får reparera skadan
de orsakade på din Pölhoppare och använda den för att anfalla stan.
Jag vill inte vara negativ, men jag kan komma på
minst ett problem som du kommer att stöta på.
Jag vet allt om de gamlas gen man måste ha för att köra Hopparen,
men det kommer inte att bli nåt problem, för du ska ge oss ett handtag där.
Håll fast honom.
Sista chansen. Ger du mig IDC:n?
Jag tänkte väl det.
Du är en intressant man.
Du reser till en annan galax,
riskerar livet för att försvara ett gäng du inte ens känner.
Du är antingen inte rädd om livet,
eller så flyr du från nåt.
Så berätta, vad flyr du från?
- Var har du varit? - Överallt.
Den elektromagnetiska strålningen den här apparaten avger
täcker hela staden och mer därtill.
- Du sa att den inte var farlig. - Det stämmer.
Åtminstone enligt den här går den på en låg frekvens.
Som värst kan folk nog känna av huvudvärk eller ha sömnsvårigheter.
Då stänger vi av den innan läggdags.
Till dess bör du fokusera på datan.
Jag kommer ingenstans där, trots att jag är ett geni.
Du är smart. Inget geni.
Sak samma. Jag förstår det inte.
Scriptet verkar vara mycket enklare
än många vi stött på. Det har bara 12 symboler
i en lång upprepande men varierande sekvens.
Jag håller med.
Det är konstigt. Som att bli ombedd
att lista ut lösenordet till en utomjordings laptop.
Jag tror att om vi... Va? Vad gör du?
Jag listar ut utomjordingens lösenord.
- Det var ett skämt. - Det är logiskt.
Varje unge med en dator lösenordsskyddar.
Det gör nog även utomjordingar.
Så.
- Varför såg jag inte det förut? -Vadå?
Mönstret finns inte i texten,
utan i utrymmet mellan den, vart och ett 12 symboler långt.
Varje textstycke är en multipel av 12, 24, 48, 96,
åtskilt av ett mellanrum på 12 symboler.
- Det är ett pussel. En prompt. - Vad gör du?
Jag kör ett tolkningsprogram på 12-symbolssekvensen.
Jag hoppas kunna få fram en 12-symbolskombination
som jag kan mata in i apparaten,
och om jag har rätt... Om vi har rätt, kan vi låsa upp laptopen.
- Du knyckte mitt privata ställe. - Va?
Jag menade bara att du hittat min lilla privata plats.
Det är hit jag går för att få tänka ifred.
- Tar du illa upp om jag är här? -Inte alls.
Det är vackert.
Om jag bara kunde stanna här för alltid.
Jag ville förresten tacka för tidigare idag.
- Jag lydde ditt råd. - Tar de tillbaka beslutet?
Troligen inte. Men åtminstone
kan jag vara stolt över att jag kämpade in i det sista.
Du är en fin man.
Jag önskar att de kunde förstå det.
Vill du äta middag med mig ikväll.
Väldigt gärna.
Så bra.
När ska jag komma och hämta upp dig?
Det blir lättare om vi träffas nånstans.
Du kan inte nås via radio, mr Woolsey. Dr McKay behöver prata med dig.
Det är historiska, vetenskapliga
och teknologiska data över en utdöd civilisation,
och av apparaten att döma är det en högt avancerad sådan.
Medicinska genombrott, specifikationer för avancerade vapen...
- Det är otroligt. - Ja.
- Jag anar ett "men". - Nej, nej. Inga "men".
- Ett "förresten", kanske. - Berätta.
Som sagt, apparaten innehåller uppgifter från en utdöd civilisation,
men även de kemiska byggstenarna för en silikonbaserad livsform.
- Vad betyder det? - Att apparaten designades
för att förse planeter med organismer som med tiden skulle utvecklas till en ras.
När rasen sen nådde en viss nivå av intellektuell mognad
kunde de använda informationen
som deras utdöda förfäder kvarlämnat.
- Vad hände? - Det är jag inte säker på.
De fullgjorde tydligen inte sin resa.
De hamnade här istället.
Med Daedalus hjälp skulle vi kunna se till
att den nådde sin måldestination.
Vi kopierar datan och skickar den vidare.
Det är nu "förresten" kommer in i bilden.
Apparaten är uppbyggd på ett sånt sätt
att om man når datan uppstår stor skada
på de biologiska proverna.
Med andra ord får man välja.
Antingen tar vi datan eller så skickar vi den vidare.
Vi kan inte göra bådadera.
Du gör mig besviken.
Jag trodde inte att du skulle gå att knäcka så lätt.
Till och med vetenskapsmännen du kom med stretade emot mer,
innan vi dödade dem.
Ytterligare två du inte kunde rädda.
Vi är färdiga.
- Fungerar den? - Ja, vi
använde det genetiska materialet för att starta den.
Hörde du? Vi har Hopparen.
Vi kan ta itu med honom när vi är klara med Atlantis.
Nej. Gör det nu. Hitta honom och döda honom.
Hej, Ellen. Hej, du.
Amelia, kan du göra mig en tjänst
och skicka ett meddelande till dr Vanessa Conrad?
Hon är i en av vetenskapsavdelningarna.
Säg till henne att på grund av dr McKays fynd
kanske vi får boka om kvällens middag.
Dr Conrad? År du säker?
Förresten, säg mig var hennes hytt är.
Det är nog bättre att jag säger det till henne personligen.
- Här finns inga uppgifter om henne. - Har hon inte fått nån hytt än?
Nej, enligt det här finns ingen dr Conrad på Atlantis.
Kvinnan jag pratade med när du kallade på mig tidigare idag.
- Sir? - På balkongen.
Kvinnan jag talade med när du lämnade meddelandet från dr McKay.
Hon gick nog innan jag kom dit.
Du var ensam på balkongen.
Det är inget fel på dig.
- Vad är det som händer? - Jag ska snart berätta.
- Jag går bara igenom resultaten. - Hon hittar inget.
Enligt det här mår du bra. Frisk och kry.
- Hör du? - Vad är det då som händer?
Varför står inte ditt namn i databasen?
Varför såg inte Amelia dig tidigare idag?
Jag är ganska säker på att mitt namn står med i databasen.
Och om Amelia har medicinska problem
borde hon komma hit till mig.
- När var hon här? - Hon ser mig inte, Richard.
Bara du kan se mig.
Varför det?
Jag vill reda ut missförståndet.
Jag vill inte att hon tror att jag inte ville träffa henne.
Amelia mår bra. Jag ska prata med henne.
Toppen.
Vad dig beträffar,
du sa att du inte mått så bra?
Det stämmer.
- Trött? - En aning.
Några synliga symtom? Skuggor eller blixtar i synfältet?
- En aning. Ja. - Hur är det med hörseln?
Hör du ringande, surrande eller visslande ljud?
Vi behöver prata.
- Ja. Det surrar ibland. - I avskildhet.
Där var det igen.
Du har nog inte sovit så bra,
med tanke på den här utredningen.
Självklart. Det är säkert det.
Du är uppenbarligen stressad
och ibland kan oro visa sig på olika sätt,
men de här hjälper dig slappna av och får dig att sova om natten.
Förhoppningsvis, när du är utvilad, så mår du mycket bättre,
och symtomen försvinner.
Men gör de inte det, kom tillbaka.
- Okej? - Tack, doktorn.
Jag skulle inte ta de där.
Hur länge har du stått här?
Ursäkta. Jag menade inte att störa.
- Du verkade djupt försjunken i tankar. - Som alltid.
Det gör mig skarptänkt och sömnlös.
Vad jobbar du med?
Jag analyserar uppgifterna från strålningen
-som apparaten avger. - Du ger dig inte.
Jag fördriver bara tid tills Woolsey ger oss grönt ljus
att börja plocka ut data från den.
- Tror du han gör det? - Självklart Det här är stort.
En förteckning över en utomjordisk ras förehavanden? Skämtar du?
- Vänta lite. -Va då?
Den modulerade ultralåga frekvensen som apparaten avger.
Jag har sett nåt liknande förut.
Åh, nej.
Förlåt att jag fick dig att tro du var sjuk.
Vem är du? Vad är du?
Jag är en fysisk gestaltning
av dina undermedvetna romantiska och sexuella ideal.
Herregud.
Du är inte galen. Du ser mig på riktigt.
- Varför det? - Förlåt att jag tvingades lura dig,
men en hel civilisations överlevnad står på spel.
Det har nåt att göra med apparaten som dr McKay hittade, va?
- Richard? - Hon kan inte se mig.
Ja?
Jag tyckte att jag hörde dig prata med nån.
Nej.
Jag gick igenom pepp-snacket
jag ska ge mikrobiologiteamet.
Jaså?
Jag såg dig på balkongen i eftermiddags när du pratade med dig själv.
Ibland verbaliserar jag mina tankar. Det ger mig perspektiv på saker.
Nån som råkar se det kanske tycker att det är förvirrande,
i synnerhet när nån i din position gör det
som har stora beslut att fatta.
Ännu en spik i min kista?
Dr McKay berättade för mig om den där apparaten han hittat...
- Ja, ett imponerande fynd. -...som inte tillhör dig.
Snälla, sätt dig.
Han säger att du fördröjt klartecknet
på att samla in data från den.
Jag vet inte om dr McKay förklarade dilemmat vi står inför.
Jag kan inte förstå hur du ens kan överväga att släppa det här.
- Det finns annat att beakta. - Som vadå?
- En annan ras öde. -Kan du hålla dig utanför det här?
Det tänker jag inte göra.
Deras civilisation är död.
Vår, å andra sidan, är i högsta grad levande,
och vi kan använda informationen.
Vi skulle beröva en civilisation möjligheten att återuppbygga sig själv.
Det finns inga garantier för att en sån utvecklas
utifrån sädesprocessen.
Hela rasen kan dö ut innan den ens når medvetandestatus.
Och vi skulle kasta bort ett otroligt tillfälle.
Eller så skickar vi miljarder potentiella liv i förgätenhet.
Vilken tur du har, Richard.
Det här är din möjlighet att visa teamet där hemma
att du kan spelreglerna.
Följ reglementet och rädda ditt jobb,
eller servera mig det på ett silverfat. Valet är ditt.
- Hur vågar du hota mig? - Det är inget hot.
Jag berättar bara hur det kommer att bli
-om vi blir av med den där apparaten. - Snälla.
De var en snäll och fredlig ras som är värd att rädda.
Vi måste göra oss av med den!
Energisignaturen som apparaten avger
är väldigt lik den vi hittade på M1B-129.
- Den kan orsaka masshallucinationer. - Eller fungera som kommunikation
mellan två väldigt olika raser.
Låt oss agera fort.
Rädda datan och förstör apparaten.
Tack för att ni informerat mig.
Jag ska snart fatta mitt beslut.
Ursäkta mig.
Kan du berätta vad som pågår?
Det har pågått länge nog nu. Använd din andra hand.
Kom igen.
Jag tänker inte låta dig dö.
Klättra upp igen.
Så ja.
Vad är det som pågår?
För tiotusentals år sen förutsåg en civilisation sin undergång.
Efter miljontals år av utveckling
stod rasen känd som sekkari inför utrotning.
De visste att det var ute med dem,
så delade sin sista tid på att förbereda en nystart.
De byggde sädesbehållare, alla med olika målvärldar
inprogrammerade i navigationssystemet,
världar som skulle ge dem de kemiska delar som behövdes
för att producera, upprätthålla och utveckla liv.
Varje sädesbehållare innehöll även ett förråd
där folkets historia fanns,
deras kamper, deras bedrifter och misstagen
som till slut ledde till att de dog ut.
Sädesbehållarna försågs med subrymdskommunikatorer
som skulle varsko gruppen när frösådden lyckats.
Fler än 50 skickades ut. Ingen av dem nådde sina mål.
Det var fel på enheten. Jag guidade den till närmsta planet,
den här världen, i hopp om att den skulle vara passande för att skapa liv på.
Det var den inte.
Apparaten överlevde återinträdet relativt välbehållen,
och låg i 2000 år på havsbottnen,
tills nyligen, när dess slumrande system väcktes
då dess sensorer pejlade in spår
från en av era Pölhoppare.
Den som dr McKay åkte i från undervattensbasen för ett par veckor sen.
Jag skannade er stad, och fick kontakt med dig.
Vad är du?
Jag är sädesbehållarens artificiella intelligens.
Mitt mål var att studera dig och lära känna dig,
och senare få dig att hjälpa enheten att slutföra uppdraget.
- Genom att manipulera mig. - Nej.
Genom att ta reda på vem du var
i hopp om att vi skulle kunna förlita oss på dig.
Kunde ni inte bara ha berättat om det här för oss
från början?
Du måste förstå, jag är sekkari-folkets sista hopp.
Jag kunde inte riskera det. Jag är ledsen.
Som soldat var du ett hot.
Om nån skulle använda våld för att säkra förrådet
skulle det ha varit du, militären.
Så jag tog kontakt med dig för att distrahera dig.
Distrahera mig?
Att få mig att tro att Hopparen saboterats
skulle ha räckt.
Du skulle ha upptäckt svepskälet.
Jag kan inte hålla kvar en statisk illusion så länge.
Det var nödvändigt att få dig att tänka på annat.
- Så det var det du valde? - Vad du valde.
Jag hade inte full kontroll över din hallucination
eller hur den yttrade sig.
Det var din hjärna som drev på. Jag spelade bara med.
- Så jag torterade mig själv? - Det gör du varje dag.
Men din hjärna förverkligade dina mörkaste farhågor.
Du skapade själv ditt eget självbedrägeri.
Nu vet du sanningen och har ett beslut att fatta.
Översta, var har du varit?
Vi har väntat så länge...
Tyst. In i Hopparen.
Ursäkta att jag stör, ms Shen,
men du har precis fått en krypterad överföring från jorden.
- Får jag skicka igenom den? - Varsågod.
- Luthor, hur står det till? - Bra.
M en jag' ville berätta för dig' om hur saker utvecklat sig.
Jag' tror att du vare en värdig' kandidat
för att ersätta Richard Woolsey,
men resten a v rådet tycker dessvärre inte det.
Det ser ut som om vi väljer James Coolidge istället.
- Coolidge? -Oroa dig inte.
Du kommer att belönas för att ha genomfört övergången.
Gratulerar.
Du kommer att hålla i IOA:s nya miliöinitiativ.
Då ska jag ge mig av.
Jag antar att jag snart gör dig sällskap.
Gör inte upp några semesterplaner. Du ska ingenstans.
Jag gav dig en lysande utvärdering.
Och eftersom din framtid är beroende av min rapport
vill jag vara den förste att gratulera
till posten som ny ständig kapten över Atlantis-expeditionen.
Jag förstår inte.
Precis som du är jag ingens marionett.
Det borde de tänkt på innan gårdagens uppdatering gjordes.
Lycka till.
Gårdagens uppdatering?
Jag vet inte vad hon pratar om, sir.
Vi har inte fått några såna på flera dagar.
- Ursäktar du mig ett slag? - Ja, sir.
- Jag antar att du är ansvarig för det. - Se det som en avskedspresent.
Tack.
Okej.
Då är vi redo att sätta igång.
Vad händer med dig när du når ditt slutmål?
Slutmål?
Du pratar med Al:n, va?
Jag påbörjar processen som ger liv åt sekkari,
sen sover jag tills jag behövs igen.
Jag förstår att det kan ha varit en obehaglig upplevelse.
Ja, en aning.
Kan du också se henne?
Jag vill berätta hur ledsen jag är för allt du tvingades genomlida.
Apollo är redo att stråla.
Skeppet åker till er målplanet.
Ursäkta. Jag menar inte att klaga.
Jag har tillbringat större delen av dagen
med att få ordning på den här.
Det vore trevligt att få se...
Varsågod, dr McKay. Sekkaris sanna form.
Häftigt.
Lycka till.
-"Häftigt"? -Vadå? Jag var oförberedd.
Vad skulle jag säga? Vad hade du sagt?
"Konstigt."
Mr Woolsey, vill du göra oss sällskap?
Jag har ett par rapporter att ordna...
Tack, det vill jag gärna.
Så du hade ingen aning om att det du såg inte var äkta?
Lita på mig, gestaltningen var väldigt övertygande.
Du hade inte haft en aning.
Med all respekt, de visste nog att jag inte var lättlurad
så de försökte inte ens.
De fokuserade på er två.
Vad jag inte förstår
är att Al-grejen uppenbarade sig den morgonen
och du upptäckte apparaten på eftermiddagen. Vilken tajmning.
Översten har rätt. Vilken slump.
Jag vet vad du insinuerar, men jag tänkte klart.
Apparaten hittades tack vare min smarta hjärna
och, jag vill knappt erkänna det, med lite hjälp från Zelenka.
Vad pratar du om? Zelenka är i en annan värld.
Nej. Han kom tillbaka igår.
Löjtnant Donovan fick en hemsk reaktion
på nåt han åt. De kom tillbaka tidigare.
Eller?
För helsike...
Det kanske inte var ett sånt Sammanträffande ändå.
Översättning: Mattias Backström, DDS